::::::::::.. Tekstityksen tuottanut..:::::::::: :::::::::::::... SubFinland.org...:::::::::::::
Suomennos ja oikoluku: horge
Mikä sen nimi on?
- Karhu. - Katsotko sen perään?
Varmista, ettei se ala pelkäämään.
Miten teet sen? Yö yön jälkeen tätä, -
- hymyilet silti. - Sitä on hymyiltävä, eikö vain?
- Älä ota sitä pois enää. - Huomenta, johtajatar. Huomenta lapset.
Huomenta, neiti Parkins.
- Olet myöhässä. - Anteeksi, katuani pommitettiin viime yönä.
Pitäisikö nousta junaan.
- Odotamme Edward Leetä. - Luulin, että hän jää.
Heidän kotiinsa osui. Hän on orpo nyt.
Siinä hän on.
Huomenta.
- Kiitos, että toit hänet asemalle. - Se on vähintä, mitä voimme tehdä.
Edward, olen kovin pahoillani.
- Tulet kanssamme nyt, pois tästä kaikesta. - Hän ei ole sanonut sanaakaan siitä lähtien.
- No niin, se siitä. - Turvallista matkaa. - Kaikki kyytiin.
Kiitos. Tulkaahan.
Lakatkaa vitkastelemasta ja lopettakaa se merkkienne näpräily.
Kiitos.
Jalat pois penkiltä, Alfie.
- Sinun on täytynyt aloittaa nuorena. - Anteeksi.
- Saadaksesi neljä lasta. - He eivät ole minun.
- Oletko sitten siepannut heidät? - Heidät on evakuoitu.
Vanhemmat eivät voi jättää Lontoota. Heillä ei ole sukulaisia, -
joten viemme heidät maalle.
Minne olette matkalla?
Jos minua kuulustellaan, voisit ainakin kertoa nimesi.
Olen lentoupseeri Burnstow, mutta voit sanoa minua Harryksi.
Olen Eve, mutta voit sanoa minua neiti Parkinsiksi.
- Oikein hauska tavata, neiti Parkins. - Varmasti on.
- Menemme Cryphin Giffordiin. - Niinkö? Niin minäkin.
Todellako? Mitä aiot tehdä siellä?
- Olen lentäjä. - Niinhän ne kaikki sanovat.
Anteeksi, ei ollut tarkoitus...
Ei se mitään.
- Kiitos. - Täynnä luonnetta.
- Rouva Hogg, tohtori Rhodes, koululautakunnasta. - Anteeksi, että pidättelin teitä.
- Olkaa huoleti. - Kamala sotku.
- Oli hauska tavata, neiti Parkins. Tulen käymään, kun voin. - Sano Eveksi.
Olemme antaneet tohtori Rhodesin odottaa tarpeeksi. Hyvää yötä.
Mikä tuo oli?
- Kaikki pysyvät lähellä. - Missä kaikki ovat?
- Vararengas on takana. - Autan sinua.
- Mikä tuo on? - Miksi se tuijottaa meitä? - Se on jumissa.
Pysykää bussin vieressä. Joyce, katso kaikkien perään.
Haloo?
- Kuoli sunnuntaina, nähtiin maanantaina. - Oletko kunnossa?
Kuoli sunnuntaina, nähtiin maanantaina, kuka kuolee seuraavaksi, se olet sinä.
- Et saa katsoa sitä. - Anteeksi, kaikki hyvin.
Et saa katsoa sitä.
Anteeksi.
Sumu voi liikkua nopeasti näillä suomailla.
- Voitko sytyttää ajovalot? - Pimennyssäännöt pätevät yhä täällä.
- Mutta voimme ajaa pois tieltä. - Voimme olla myös saksalaisen pommikoneen alla.
Jos ne eivät ole käyttäneet kaikkia pommejansa kaupunkeihin, ne pudottavat ne palatessaan.
- Asuuko saarella ketään muita? - Ei, se on hedelmätön.
Paikka on ollut hylättynä vuosikausia.
Siinä se on, Eel Marsh House.
Lasten huoneet.
- Missä muut ovat? - Muut?
Kyllä, muut kouluosapuolet.
He saapuvat vasta ensi viikolla. Olette ensimmäiset.
- Odotatteko meidän asuvan näin? - Tämä on täysin käyttökelpoinen.
Hylätty tämä on, tohtori Rhodes. Mieheni on prikaatikenraali armeijassa, -
eikä hän antaisi miestensä asua tällaisessa paikassa saati ryhmän koululaisia.
- Myönnetään, ettei paikassa ole asuttu vähään aikaan, mutta se palaa eloon pian. - Ei riitä.
Muuta meillä ei ole, rouva Hogg.
- Tulkaa lapset, puretaan laukut. - Saammeko katsoa ympärillemme?
Puretaan laukut ensin.
- Täytyykö meidän todella nukkua... - Riittää.
Neiti Parkins, pyydä tohtori Rhodesia näyttämään paikkoja.
- Minä järjestän lapset. - Kyllä, johtajatar.
Vauhtia, tehdään sänkymme.
Tuolla on keittiö, ruokasali on takana.
- Minkä alan lääkäri olette? - Lääketieteen, eläkkeellä.
- Työskentelettekö kouluhallitukselle? - Olen myös ilmavalvonnassa.
Teemme kaikki voitavamme.
Luokkahuone on kirjastossa vasemmalla.
Täällä ei ole valoja vielä, mutta kynttilöitä ja öljylamppuja on paljon.
Nämä kaksi ovat makuuhuoneenne.
Pitäkää loput lukittuna, kunnes muut ovat saapuneet.
- Entä tuo? - Sen pitäisi olla lukossa.
Oliko tämä lastenhuone?
Täällä on niin kylmä.
Laitoimme lämmittimet alakertaan, mutta keskuslämmitystä ei ole.
En tarkoittanut sitä.
Tämä tuntuu...
En tiedä, surulliselta.
Huoneet eivät ole surullisia vaan ihmiset.
Tule.
Koska voitte lähettää jonkun korjaamaan?
Kenet, neiti Parkins?
- Yritämme kaikki parhaamme. - Minun on parasta lähteä.
On neljä kulmaa sängyssäin, neljä enkeliä kiertää ympärilläin.
Yksi vahtimaan, yksi rukoilemaan ja kaksi sieluani pois kantamaan.
Nyt käyn mä nukkumaan, rukoilen Herraa sieluni pelastamaan.
Jos sijaltain en nousisi, taivaaseen Herra ota tykösi.
Kaikki sänkyihinne.
Nuku hyvin. Hyvin tehty.
Niin sitä pitää. Nuku hyvin.
Hyvä poika.
Onko tuo äitisi?
Oikein hyvä.
Lupaa, että nukut hyvin tänä yönä. Ei pahoja unia.
Tiedätkö, mikä painajainen on?
Se on sinun mielesi keino päästää irti kaikki pahat ajatukset.
Kun olet uneksinut niistä, ne ovat poissa.
MITÄ ROSKAA
Eikö olekin?
ÄITI SANOI, ETTÄ TAISTELE PAHOJA UNIA VASTAAN HYVILLÄ AJATUKSILLA.
Teet vain niin.
Meidän täytyy puhua huomenna, Edward. Tämä pelleily ei saa jatkua liian pitkään.
Tulehan, neiti Parkins.
- Edward. - Kaikki on hyvin.
Päästä irti.
Hyvä poika.
Hänen täytyy oppia.
- Sammutatko generaattorin yöksi ja lukitset talon? - Hyvää yötä.
Nukkukaa hyvin, lapset.
Mihin viet häntä?
Haluan nähdä hänet!
Haloo?
ANNOIT HÄNEN MENNÄ
Tulkaa pelaamaan!
Suolle. Se on tuolla. Tulkaa, mennään suolle.
Näytät nukkuneen huonosti.
Uuteen paikkaan tuleminen saa minut aina levottomaksi.
- Missä Edward on? - Sisällä, piirtämässä.
Neiti Parkins, anna hänen olla. Hän liittyy joukkoomme, kun on valmis.
Menen valmistamaan luokan.
- Mitä te teette? - Hippaa. James oli se.
- Ette saisi juoksennella. Missä Edward on? - Istuu sängyllään.
Voi, James, luulin, että olitte hyviä ystäviä Edwardin kanssa.
Tiedän, että asiat ovat muuttuneet, mutta haluaisin, että otatte mukaan hänet.
Tällaisina aikoina hän tarvitsee ystävän.
Ymmärrätkö?
Tule, Edward. Mennään pelaamaan.
Etkö halua olla ystäviä? Sinun täytyy, neiti käski.
Ei se mitään. Tom.
- Hän saa sen takaisin, jos voittaa pelin. - Minkä pelin?
Piilosilla. Peitä silmäsi.
Peitä ne.
1, 2, 3 -
4, 5, 6...
Ei kurkistella. 7, 8, -
9, 10, 11, 12, -
13, 14, 15, 16 -
17, 18, 19, 20!
Huijasin sinua. Sinun vuorosi mennä piiloon.
- 1, 2, 3, 4... - Tom, en usko...
5, 6, 7...
Emme ole valmiita katsomaan vielä. 11, 12, -
13, 14, 15, -
16, 17, 18, -
19, 20!
- Emme ole valmiita päästämään sinua ulos vielä. - Mitä on tekeillä?
James pakotti minut.
- Lukitsitko sen? Missä avain on? - Emme me lukinneet.
- Olet avannut sen alkujaankin. - Se oli auki.
Missä se on? Edward, päästä minut sisään!
Tule, mennään alakertaan.
Tule.
Avaisitko oven, neiti Parkins?
- Terve. - Ajattelin tulla vilkaisemaan kuinka teillä menee.
- Anteeksi, onko huono aika? - Ei lainkaan.
Anteeksi. Tule sisään.
ANNA TAKAISIN PIIRUSTUKSENI - Anna se takaisin tai kerron.
Revin sen.
- Miten kersantti Taistelukirves? - Hän kuulee.
Se on prikaatikenraali. Vaimo, joka tapauksessa.
En ole peloissani.
Vaikka hän onkin korkea-arvoisempi minua.
Miten ihmeessä pysyt järjissäsi täällä?
- En tiedä. Lukemalla? - Kuulostaa jännittävältä.
- Auttaa pitämään mieleni poissa asioista. - Mistä asioista?
Jokin tässä paikassa tuntuu...
Ymmärrän. Psyykkisiä voimia, vai?
Hyvä on. Kerro, mitä ajattelen.
Haluat kupin teetä?
Sitten sinun täytyy kertoa minulle.
Mitä tuon hymyn takana on?
Se on vain keinoni selviytyä.
- Sodastako? - Kaikesta.
Neiti Parkins!
- Eikö nyt olekin iltapäivätuntien aika? - Tietenkin.
Hyvää päivän jatkoa, neiti Parkins.
Tarinanne voi olla mistä ikinä haluatte. Perheestä, kodistanne, muistosta, -
kaukaisesta paikasta. Niin, Joyce?
- Saammeko kirjoittaa ihmisistä, jotka asuivat täällä ennen... - Ette siitä.
Edward, tulisitko mukaani?
Kerrotko, mitä tapahtui, kun pojat lukitsivat sinut siihen huoneeseen?
Sieltäkö löysit tämän?
Et ole vaikeuksissa. Sanot vain, mistä sait sen.
Pyydän, Edward.
HÄN KIELSI MINUA KERTOMASTA
Kuka kielsi sinua kertomasta?
On hyvin tärkeää, että kerrot minulle.
Kerro minulle. Tämä on tärkeää.
ANNOIT HÄNEN MENNÄ.
Käskikö nainen sinua kertomaan minulle tämän?
- Luullakseni hän näki aaveen. - Aaveenko?
- Etkö nähnytkin, Edward? - Oliko se äitisi?
- Luulisin niin. - Antakaa hänen olla.
- Miksi? Hän ei ole poikaystäväsi. - Kerron neiti Hoggille teistä kaikista.
Jätä hänet rauhaan. Älä ole kamala.
- Olitko kellarissa? - Hetki sitten.
Ei kovin miellyttävä.
- Otatko teetä? - Kiitos.
Olet melko ihastunut lentoupseeri Burnstowiin.
Olen varovainen. Tiedän, mitä lentäjistä sanotaan.
En usko hänen olevan sellainen.
En minäkään.
Muistuttaa minua miehestäni. Jokin silmissä.
- Kutsuttiinko miehesi? - Olemme olleet palveluksessa koko elämämme.
Molemmat armeijaperheitä. Nyt meidän pojatkin.
- En tiennyt, että sinulla on lapsia. - He eivät ole lapsia.
Se muuttui päivänä, jolloin he ilmoittautuivat vapaaehtoiseksi.
Onko sinulla valokuvia?
- Tiedän, miltä he näyttävät. - Täytyyhän sinun kaivata heitä. - Suotko anteeksi?
Anteeksi.
Meillä kaikilla on keinomme selviytyä. Tämä on minun.
He varmasti tulevat takaisin.
Mieheni kiusoittelee minua.
Sanoo, että olen kovin hänen tapaamansa sotilas.
Että hän päästää miehensä helpommalla kuin minä oppilaani.
Mutta pahin vihollinen on me itse.
Pelkomme, epäilymme.
Epätoivo.
Ne tuhoavat meidät.
Hyvää yötä, Eve. Toivottavasti nukut paremmin tänä yönä.
Minäkin toivon.
Tule.
Menetti vauvansa.
Kuoli sunnuntaina, nähtiin maanantaina.
Kuka kuolee seuraavaksi?
Se olet sinä.
Tom!
Mitä on tapahtunut?
- Missä olet? - Missä Tom on?
En tiedä. Hän oli poissa kun heräsin.
Tule esiin! Tämä ei ole hauskaa!
Mutta minä lukitsin sen.
Jean!
Viime yönä oli kamala onnettomuus, -
mutta tiedän, miten hyviä olette selviytymään onnettomuuksista, kun ne tapahtuvat kotona.
Teidän täytyy ymmärtää, -
että vaikka tulimmekin tänne turvaan, -
täällä maaseudulla on vielä vaaroja.
Haluan teidän kaikkien pysyvän yhdessä tänään, jopa välitunneillakin.
Ymmärrättekö?
Kirjoitan pojan äidille.
Olen varma, että lukitsin sen.
- Olen pahoillani. - En usko, että kukaan voi koskaan olla tarpeeksi pahoillaan.
- Minusta meidän ei pitäisi jäädä tänne. - Sanoinhan ettei ole muuta paikkaa.
- Mutta se ei ole turvallista. - On meidän työmme tehdä se turvalliseksi.
- Anteeksi, mutta en tarkoittanut sitä. - Mitä sitten?
Oletteko varma, ettei kukaan muu asu täällä?
- Mitä tarkoitat? - Uskon nähneeni jonkun.
- Puhuitko hänelle? - Minä yritin, mutta hän katosi.
- Minusta sinun täytyy pitää näkysi itselläsi. - Ei se ollut näky.
- Ette kuuntele. - Ei, kuuntele sinä minua.
Tämä ei ole ensimmäinen ruumis, jonka olen vetänyt piikkilangasta.
Muistan edellisen sodan. Olen nähnyt, mitä se voi tehdä.
Sinun täytyy valmistautua paremmin tähän.
Siinähän sinä olet, Edward. Tule takaisin taloon.
Odota!
Tule takaisin!
Mitä nyt?
- Olen pahoillani. - Älä ole.
Mitä tapahtui, oli kauheaa, mutta se ei ollut sinun syytäsi.
- Minulla oli avain. - Täytyy olla muitakin.
- Hän vain löysi toisen lojumassa talossa. - Tai joku muu avasi sen.
Kuka?
Mitä olit sanomassa?
Uskon, että tällä saarella on joku muukin.
- Asumassa täällä? - Näin hänet kellarissa ja sitten hautausmaalla.
Unohda se. Kuvittelen vain. En ole nukkunut hyvin.
Näen asioita.
- Tule, mennään katsomaan. - Uskotko minua?
Miksen uskoisi?
Lensitkö sinä ylitse viime yönä?
En. Ei ollut minun vuoroni.
En ole tainnut nähdä tällaista kuin viimeksi poikana.
Menen katsomaan sopiiko tämä johonkin.
Nimeni on Alice Drablow.
Olen asunut Eel Marsh Housessa koko elämäni.
On 19. lokakuuta, 18...
Ei koskaan uskota. Tunnen, että kokemani tapahtumat täytyy kirjata.
Ehkä jonain päivänä ne ymmärretään.
Se kaikki alkoi Nathanielin kuolemasta.
Hän ei ollut vähempää poika minulle. Nainen ehkä synnytti Nathanielin, mutta minä kasvatin hänet.
Huolehdin, kun hän ei voinut.
Tulimme kotiin poikki pengertien.
Hevonen menetti jotenkin jalansijansa.
Vaunut paiskautuivat suohon.
Hän näki sen tapahtuvan lastenhuoneesta.
Poika upposi niin nopeasti. Ennen kuin huomasinkaan, hän oli kadonnut.
Poissa.
Nainen syyttää minua.
Jotta kärsisin Nathanielin kuoleman yhä uudestaan, -
hän pakottaa minut katsomaan, jotta näkisin, mitä hän näkee, -
tunnen, mitä hän tuntee...
- Näe, mitä olen nähnyt. - Mene pois luotani, Jennet.
Tunne, mitä minä tunnen.
Kuvittelen sinut.
Et ole todellinen.
Joten Jennet oli Nathanielin äiti, mutta Alice kasvatti hänet.
Kunnes poika hukkui.
Niin minä kuulin. Vaunut vajosivat suohon.
Olen tulossa hulluksi.
Ei. Uskon sinun nähneen jonkun -
ja uskon, että täällä tapahtui jotain.
Mutta olemme etsineet kaikkialta saaressa.
Tiedän, missä olen nähnyt nämä kirjaimet aiemmin.
Kylässä.
Minun täytyy ilmoittautua tukikohtaan. Jätän sinut ensiksi. Ei pitäisi kestää kauan.
- Mikä hätänä? - Vuorovesi on tulossa. Meidän on pidettävä kiirettä.
- Hyvin menee. - Ei mene.
Hidasta!
- Harry! - Ole hiljaa. Minun täytyy keskittyä.
Meidät ammuttiin alas meren yläpuolella.
Miehistöni jäi ansaan runkoon, kun se upposi.
Kuulin heidän kutsuvan minua.
Yritin uida takaisin hakemaan heitä, mutta oli niin pimeää.
- En pystynyt hengittämään kunnolla. - Se ei varmasti ollut...
Olipas. He olivat minun miehistöni.
Olin ainoa eloonjäänyt.
Nyt en pidä vedestä.
Miten sait tämän? Tomilla oli se taskussaan sinä yönä kun hän kuoli.
Miten sait sen takaisin?
Pois tieltä.
Haloo?
Edward?
Neiti Hogg sanoo, että sinun täytyy tulla heti.
Edward, tämä ei ole hauskaa.
Edward, olet niin suuressa pulassa.
Älä ole...
- Tässä. - Kuka siellä?
Päästä minut ulos!
Milloin hän näkee ja kuka ohi kävelee, -
yksi asia on varma, lapsi kuolee.
- Kerro, miten pysäytän hänet. - Olet myöhässä. Me yritimme.
Hän tappoi kaikki ystäväni. Nyt olen viimeinen.
Tule takaisin. Lähdemme sitten.
Sinä toit hänet takaisin. Sinun syytäsi.
Sinä toit hänet takaisin.
Sinun syytäsi.
Kuka kuolee seuraavaksi? Se olet sinä.
En koskaan tarvitse silmiä metsästämiseen.
Ei. Ystävilläni oli silmät ja niin minä itkin.
Ystävilläni oli silmät ja niin he kuolivat.
Joyce, et saa olla tässä huoneessa.
Sinun syytäsi!
Harry!
- Tule sisään. - Mennään.
- Mitä on tapahtunut? - Nopeasti!
Rakas Nathaniel. Yritin kertoa sinulle totuuden, -
mutta olit liian nuori ymmärtämään.
Yritin viedä sinut pois, mutta he löysivät minun suunnitelmani.
Nyt he eivät päästä minua lähellesi. He lähettivät minut mielisairaalaan.
Jätän tämän kirjeen asianajajalleni, herra Jeromelle.
He eivät voi estää häntä antamasta sitä sinulle, kun olet vanhempi.
Sinut kasvatettiin siinä luulossa, että Alice Drablow oli äitisi, mutta hän ei ole.
Isäsi, Charles Drablow, sai minut raskaaksi.
Tämä on totuus. Usko se. En koskaan anna sinun mennä.
Joten tule luokseni niin pian kuin voit, -
sillä olin ja olen aina sinun äitisi.
Jennet Humfrye.
Poika kuoli kaksi päivää myöhemmin.
Joten hän ei koskaan tiennyt.
Ei koskaan tiennyt, että Jennet oli hänen äitinsä.
- Se on järjetöntä. - Vaikka et uskokaan minua, miksi ottaa riski?
- Harry vie meidät asemalle ja me vain... - Riittää.
- Sanon, että meidän täytyy... - Häivy!
Mene. Haluatko? En halua sinua tänne hetkeksikään pidempään.
Ei! En jätä heitä tänne.
Löysin Joycen tänään yrittämässä kuristaa itsensä. Etkö huomaa? Myrkytät heidät.
Se oli Jennet! Etkö sinä huomaa? Hän on nähnyt.
Emme voi lähteä. Lapset täytyy viedä kellariin heti.
Juuri niin, tulkaa mukaan. Niin nopeasti kuin voitte. Olkaa varovaisia.
Pysykää kaukana lasista. Olkaa varovaisia.
Kukaan ei ansaitse kärsiä kuten hän.
Miksi tämä vaikutti sinuun?
Minulla oli lapsi. Poika.
En ollut naimisissa. Olin liian nuori, joten he -
ottivat hänet pois minulta.
Minne te...
Minne te... Antakaa minun nähdä hänet.
Yritin etsiä häntä, mutta...
He eivät kertoneet minulle, missä hän oli.
Tai hänen nimeään.
Hetken kuluttua annoin vain periksi.
Annoin hänen mennä.
Emme voi antaa menneisyyden vetää meitä pinnan alle.
On vain liikaa tekemistä.
Liian paljon, jonka takia elää.
- Hän tietää. - Tällä ei ole mitään tekemistä hänen kanssaan.
Hän kertoi minulle, "Annoit hänen mennä."
Se oli Alicelle. Muistatko? Jennet sanoi syyttävänsä häntä Nathanielin kuolemasta.
Pakotti hänet katsomaan sitä yhä uudelleen.
- Tällä ei ole mitään tekemistä sinun kanssasi. - Olet väärässä.
Eve, sinun täytyy kuunnella minua.
- Hän haluaa viedä jotain pois minulta. - Mitä?
Hän haluaa kääntää Edwardin minua vastaan.
Pysykää kaikki yhdessä. Edward, tule tänne. Pysy lähellä..
- Sytyttimestäni loppui neste. - Neiti, löysin tulitikkuja.
Hyvä tyttö.
Juuri niin.
Anna minä teen sen.
Hyvä. Sytytetään toisetkin.
Missä Joyce on?
Voi, ei. Joyce!
Ei...
Ei taas!
Ei!
Vuorovesi on laskenut, joten voin viedä sinut takaisin kylään -
ja keksimme sitten keinon saada sinut kotiisi.
En palaa sinne. Vie meidät lentokentälle.
Ruby, se on sinun.
Jätä se. Se kuuluu tänne. Anna se minulle. Edward.
Kiitos, Alfie.
Tule takaisin tänne, Fraser!
Ei oikea.
Tämä on valelentokenttä.
Jotta natsit pommittaisivat tätä oikean sijaan.
Siirtelen valoja, saadakseni sen näyttämään kuin koneet lähtisivät.
Sytyttelen tulikoreja saadakseni näyttämään heidän osuneen meihin.
- Olen harhauttaja. - Sanoit olevasi lentäjä.
Olinkin, mutta maahansyöksyn jälkeen en pystynyt lentämään enää.
Joten he lähettivät minut tänne, alensivat minut.
"Moraalin puute," he sanoivat.
MP. Tarkoittaa, että olet pelkuri.
- Virallisesti. - Mikset kertonut minulle?
Pidin tavasta, jolla näit minut.
Huomaatko? Siinä se hymy on taas.
Älkää katsoko sitä.
- Menemme seuraavaan junaan pois täältä. - Koska se on?
Huomenaamulla, mutta olemme turvassa täällä siihen asti. Istu alas.
Oletko tämä?
Olin ennen.
- Neiti? - Niin, Flora?
Tom sanoi Edwardin nähneen aaveen.
Onko se totta?
- On. - Nämä ovat valheita, lapset.
- Sellaisia ei... - Riittää.
Hän puhuu totta.
Olen kyllästynyt salaisuuksiin.
Antoiko hän sen takaisin sinulle?
Anteeksi, jos järkytin sinua, mutta sinun täytyy kertoa minulle.
Pyydän.
Mitä tuo on?
- Tämä ei ole todellista. - En halua menettää sinua.
- Tämä ei ole todellista. - Et saa häntä!
- Hän ei ole sinun! - Säikytät lapset.
Hän sytytti tulikorit! Pirun kapistukset eivät sammu!
Pysykää kaikki lähellä. Olkaa hiljaa. Pidetään käsistä kiinni.
Silloin jos joku päästää irti, kaksi meistä tuntee sen.
- Älä ole niin... - Tee se!
Hänen ystävillään oli silmät, joten he kuolivat.
Sokea mies ei voinut nähdä häntä. Sulkekaa silmänne. Kaikki.
Lausutaan iltarukouksemme. On neljä kulmaa sängyssäin, -
neljä enkeliä kiertää ympärilläin. Yksi vahtimaan, yksi rukoilemaan -
ja kaksi sieluani pois kantamaan. On neljä kulmaa sängyssäin, -
neljä enkeliä kiertää ympärilläin. Yksi vahtimaan, yksi rukoilemaan -
ja kaksi sieluani pois kantamaan.
Kaikki on hyvin.
- Kaikki on hyvin. Älkää katsoko. - Odottakaa.
- Tämä on hulluutta. - Jean.
Tulemme kaikki hulluiksi.
Tämä on hulluutta.
Edward! Odota!
Edward, minä tässä, Harry!
Kaikki on hyvin. He ovat poissa.
Olet kunnossa.
Ota kädestäni.
Edward! Ei!
Ihan hitaasti.
Siinä se.
Missä Edward on?
Olen niin pahoillani.
Minä todella yritin, mutta...
Yksi tulikoreista. Olen niin pahoillani.
Näitkö hänen ruumiinsa?
- Mitään ei ollut jäljellä. - Näitkö hänen ruumiinsa?
- Olen pahoillani. - Ei riitä, että hän kuoli niin.
- Miksi hän tekisi sen? Se ei riitä rangaistukseksi. - Miten niin ei...
- Ei... - Kuuntele minua.
Ei!
Et olisi voinut tehdä mitään. Et saa syyttää itseäsi.
Vauhtia! Olette olleet tässä loukossa liian kauan.
Vauhtia, vipinää kinttuihinne.
Olisi pitänyt kuunnella sinua. En koskaan anna anteeksi itselleni.
- Hän on elossa. - Mitä?
- He odottavat minua. - Tulkaa! - Ota sitten jeeppi.
Nyt.
Edward?
Äiti.
Minne hän on mennyt? Haluan nähdä hänet!
Näytä Edward minulle.
Anna minun nähdä hänet.
Ei!
Edward! Ei!
- Näe, mitä minä näen. - Ei!
Tunne, mitä minä tunnen.
Kuole, miten minä kuolin.
Päästä minut ulos!
Tule takaisin! Pysähdy! Älä mene!
Herää, Edward!
Edward, sinun täytyy taistella häntä vastaan!
Sinun täytyy taistella häntä vastaan! Edward!
Taistele pahoja unia vastaan hyvillä ajatuksilla.
Muistatko, kun äitisi sanoi sinulle sen?
Ei!
Mene!
Anteeksi.
Hän on poissa.
- Valmis? - Kyllä.
Hyvin siisti. Hyvää syntymäpäivää, Edward.
Jotta voit tehdä uusia piirustuksia.
- Mikä hätänä - Tuleeko hän takaisin?
Hän on poissa. Hän käytti hyväksi kaikkia meidän kaunojamme.
Mutta nyt Harryn vahtiessa meitä, hän ei voi tulla takaisin.
- Ymmärrätkö? - Ymmärrän.
- Missä hymyni on. Oikein hyvä. - Sinun vuorosi.
Aika mennä.
Lisää tekstityksiä osoitteessa: SubFinland.org